Joskus särkynyt paikka voi kasvaa entistä vahvemmaksi.
"Selviytyjä" tarkoitti ennen elossa selvinnyttä.
Nykypsykiatrian perusteella selviytyminen on kuin kirous,
Sisyfos kivineen.
Heräämme jokaiseen aamuun selvitäksemme uudesta päivästä.
- Mitä tapahtui? Syd? - Ei!
Anna minun olla!
- Tämä siis on syvin halusi. - Mitä?
- Tämä paikka. Museo. - Tunnenko minä sinut?
Syd. Minä tässä.
Kuka minä? Tai ihan sama, häivy siitä.
- Huudan kohta, hyypiö. - Istuin vain.
- Kunhan varoitin. - Selvä.
- Pidätkö maalauksesta? - Etkö sinä?
- Onhan se... - Mitä?
Antaa olla.
Hahmo on ansassa negatiivisessa tilassa.
Ei jalkoja, ei käsiä, suu on peitetty.
Ei mitään keinoa kommunikoida tai saada yhteyttä.
- Se on... - Rehellinen.
En tarkoittanut ihan sitä, mutta totta.
Mitä tarkoitit äsken?
- Milloin? - Syvin haluni.
Se mitä haluat kaikkein eniten.
Olet täällä tosi usein, istumassa ja katselemassa.
Tämä taitaa olla sinun paikkasi.
Voit olla osa maailmaa koskettamatta sitä.
Et tajua mitään.
Onko aaveista kiva asua kummitustalossa?
Katso uudestaan.
Älä koske tyttöön. Hän ei pidä siitä.
Pieni tontturaukka On aina yksin niin
Asuu äidin kanssa Isä joutui helvettiin
Pieni tontturaukka On aina yksin niin
Asuu äidin kanssa Isä joutui helvettiin
"Kävelimme edestakaisin Eighth Streetillä.
Se oli kuin ihka aito valtimo suuremmassa organismissa.
Kukaan meistä ei silloin tiennyt, mikä sattuma meidät sitoi yhteen."
- Anna nyt pusu. - Ei.
- Tiedän miten katselet minua. - Lopeta!
Kylmä ämmä!
Haluatko pussata?
Mitä sinä...?
Voi Luoja.
- Mitä tapahtui? - Hän alkoi yhtäkkiä hakata tyttöjä.
- Sinäkö? - Mitä? Mitä minä tein?
Halusin vain suukon!
- Olin väärässä. Pariskunta. - Kuka sinä olet?
David. Ja sinä olet Sydney Barrett, Joan Barrettin tytär.
Ihokosketus vaihtaa kehot, lempipehmolelusi oli Viiksi-mursu.
Älä pelkää. Olen ystävä.
Olet sokkelossa, ansassa omassa elämässäsi.
Muiden sokkelot olivat yksinkertaisempia.
Ptonomy halusi unohtaa, Melanie halusi olla kaikkivoipa.
Sain heidät vapaaksi, mutta sinä olit hankalampi pala.
Kyse on pariskunnasta.
He ovat yhdessä, lähekkäin.
Näit heidät lapsena, ja nyt palaat tänne joka viikko.
Etsit sitä, mitä heillä oli.
Väärin.
Katso uudestaan.
Hankkisitte huoneen.
Hän alkoi yhtäkkiä hakata tyttöjä.
Väärin.
Pieni tontturaukka On aina yksin niin
Asuu äitinsä kanssa Isä joutui helvettiin
Painukaa hittoon siitä!
Minä olen David. Olen opettaja täällä.
- Häiritsivätkö tytöt sinua? - Sinä huijaat.
Mitä?
Et voi vain kysyä minulta. Sinun täytyy keksiä vastaus itse.
Mitä ihmettä? Emmekö ole munkin sokkelossa?
Uudestaan.
Cary?
Olen jumissa. Sisällä.
Sinun täytyy vetää.
Vedä, vedä!
Anteeksi. Anteeksi!
Me heräsimme juuri.
Kuten kaikki muutkin. Munkki on kuolleena jalkakäytävällä.
Nyt 300 herännyttä yrittää yhtä aikaa vessaan.
Munkki ilmeisesti putosi katolta ja oli koko epidemian takana.
- Katolta? Miten? - Se on vielä epäselvää.
- Entä David? - Ja Syd?
En ymmärrä. Mikseivät he herää?
- Ei. - Mitä?
Ei voi pitää paikkaansa.
Kerro sanoilla!
He ovat hereillä.
- Mitä? - Aivokäyrä on muuttunut.
Kuvio on erilainen kuin muilla. Käsittääkseni he ovat hereillä.
- Mikseivät he sitten avaa silmiään? - En tiedä.
No niin.
- Nyt tajusin. - Tajusitko?
Siihen meni hetki, koska olen tyhmä. Nyt tajuan, miksi teet näin.
- Minäkö? - Sinä!
Emme olekaan sokkelossa. Tämä on sinun tekosiasi.
Luulet että jos näytät minulle
kaikki virheesi ja sekoilusi, en enää rakastaisi sinua.
Tämä on koe, mutta unohdat, kuka minä olen.
Sekopäinen narkkari-David, joka varasti, petti ja pilasi kaiken.
Sinäkin teit virheitä, mutta olit nuori.
Maailma on ruma paikka meidän kaltaisillemme.
Minä rakastan sinua.
Et voi näyttää minulle mitään, mikä säikäyttäisi minut tieheni.
Voimmeko nyt mennä kotiin?
Yritä uudestaan. Yritä.
Eikä... Oletko tosissasi?
En luovuta. En koskaan.
Joskus särkynyt paikka voi kasvaa entistä vahvemmaksi.
"Selviytyjä" tarkoitti ennen elossa selvinnyttä.
Nykypsykiatrian perusteella selviytyminen on kuin kirous.
Sisyfos kivineen.
Heräämme jokaiseen aamuun selvitäksemme uudesta päivästä.
Anna nyt pusu. Tiedän miten katselet minua.
- Lopeta! - Kylmä ämmä.
Haluatko pussata?
Menen ulos.
Hei.
Menen ulos.
- En minä tehnyt mitään! - Hän on 15-vuotias!
En tehnyt mitään...
Vai niin.
No niin.
Taidan ymmärtää.
Kyse ei ole yksin olemisesta tai rakastumisesta.
Kyse on siitä, mistä kaikesta olet selvinnyt.
Maailma särkee kaikki,
mutta joskus särkynyt paikka voi kasvaa entistä vahvemmaksi.
Jatka vain.
Tämä ei ole tarina tytöstä, jota äiti ei voinut halata
ja joka toivoi prinssin suudelman korjaavan tuhot.
Kyse on tuhosta, joka tekee meistä vahvoja.
Selvisit kiusaamisesta ja surkeasta olosta.
Viiltelit itseäsi tylsimmällä, tuskallisimmalla terällä.
- Tiedän, millaista se on. - Tiedän sen.
Sitten minä tapasin sinut. Se oli tosirakkautta, kuin sadussa.
- Ei tämä ole mikään satu. - On se minulle.
Tiedätkö mitä rakkaus on?
Rakkaus on kuuma kylpy.
Ja miten käy asioille, jotka ovat liian pitkään kylvyssä?
Ne pehmenevät.
Hajoavat.
Kuulin sen tarinan kirjastasi.
Ensin ihmettelin, miksi tyttö kanniskelee karmeaa tarinaa -
seksiklubeista ja narkkareista. Sitten luin sen yhden kohdan.
"Narkkarit, masokistit ja huorat, ne, jotka ovat haaskanneet kaiken,
ovat taivaan enkeleistä kaikkein kirkkaimpia."
Tämä elämä on sotaa.
Se mitä saamme kestää.
Sanoit nähneesi maailmanlopun. Kuka selviää sellaisesta?
Rakastavaiset vai taistelijat?
Meille kaupitellaan valetta rakkaudesta, joka pelastaa.
Rakkaus tekee vain tyhmäksi ja heikoksi.
- Kiitti. - Katso minuun.
Rakkaus ei pelasta meitä.
Meidän täytyy pelastaa rakkaus.
Tuska tekee meistä riittävän vahvoja siihen.
Arpemme, vihamme ja epätoivomme on panssari.
Jumala rakastaa syntisiä eniten,
koska tulemme palaa kirkkaimmin.
Pala minun kanssani.
Hyvä on. Olen valmis.
Mitä nyt?
Täällä ollaan taas!
Suomennos: Jouni Luoma